Diumenge 10 de juny, 12:00h
Diumenge 30 de juny, 12:00h
Visita comentada a l’exposició “ El dibuixat. Paco Roca”
Inscripcions: 15 minuts abans de la visita en el mostrador del vestíbul
Impartida per: Luminària.
Diumenge 10 de juny, 12:00h
Diumenge 30 de juny, 12:00h
Visita comentada a l’exposició “ El dibuixat. Paco Roca”
Inscripcions: 15 minuts abans de la visita en el mostrador del vestíbul
Impartida per: Luminària.
Dins del procés de treball desenvolupat pel Centre d’Investigacions Col·laboratives (C.I.C.), la galeria 3 de l’IVAM es converteix en espai no solament expositiu sinó també en un lloc de trobada i d’investigació per a l’activació de la pròpia mostra centrada en l’origen de l’IVAM i el context cultural i artístic d’aqueix moment. Per a això, dimarts que ve 21 de maig, tindrem una trobada amb Nicolás Sánchez Durá, Nacho Agraït i Víctor Segrelles, moderat per Teresa Millet.
En aquesta trobada oberta al públic el C.I.C. pretén treballar i indagar amb Nicolás Sánchez Durá, Nacho Agraït i Víctor Segrelles sobre el context galerístic durant l’any de naixement de l’IVAM.
El Centre d’Investigacions Col·laboratives (C.I.C.) es planteja com un espai de treball constituït per un grup d’investigació que desenvolupa processos i metodologies híbrides d’estudi i anàlisis vinculades amb la programació del museu així com amb la seua col·lecció. Al seu torn, aquest lloc es converteix també en un espai de formació amb una aproximació tant a l’àmbit teòric com al pràctic de les labors realitzades per i des del museu, incloent també la presència de profesionals convidats que complementaran els processos del museu i ajudaran a generar un territori en el qual desenvolupar processos d’experimentació i assaig.
29 de juny 2019, 11h. Biblioteca IVAM
Grup de lectura
Aimar Pérez Galí. El Tocant
Per a participar en el grup de lectura és necessari inscriure’s enviant un correu a la següent adreça: actividades@ivam.es
Com va afectar l’epidèmia del VIH/sida a la dansa? Què va ser dels ballarins i coreògrafs als qui els va tocar viure aqueixa època? Quin és el llegat d’aquesta generació desapareguda? Partint d’aquestes preguntes, Aimar Pérez Galí va desenvolupar una investigació entre 2015 i 2018 sobre l’impacte que va tindre l’epidèmia del VIH/sida en el context de la dansa a Espanya i alguns països de Llatinoamèrica
Aimar Pérez Galí (Barcelona, 1982) Treballa en el camp de la dansa i les arts escèniques com a ballarí, performer, creador, pedagog, investigador i escriptor. Format a l’Escola Superior d’Art d’Amsterdam, ha treballat a Holanda durant uns anys i ara desenvolupa la seua carrera professional a Espanya, on s’ha graduat del Màster del Programa d’Estudis Independents del Museu d’Art Contemporani de Barcelona. El seu treball transita entre la investigació sobre les relacions entre dansa, moviment, pedagogia i el desenvolupament de noves aproximacions procedimentals cap a la pràctica escènica. Entre els seus últims treballs escènics està Delta, A Post-Believe Manifesto, la conferència performativa Suant el discurs i The Ping-Pong Dialogues. Ha col·laborat i col·labora amb creadors com Xavier Le Roy, Nicole Beutler, Nora Heilmann, Andrea Boziç, David Zambrano, Abraham Hurtado / AADK i Silvia Sant Funk entre altres; és director artístic d’Espai Practique, un espai acte-instituït en el centre de Barcelona, i membre del col·lectiu ABANS.
Últim concert de la temporada 2018-2019.
L’IVAM i el centre de Perfeccionament Palau de les Arts Reina Sofía continuen en aquesta temporada 2018-2019 amb el cicle d’actuacions musicals iniciat el 2015, ofereixen una actuació cada mes entre octubre de 2018 i juny de 2019.
Aquesta col·laboració entre l’IVAM i Les Arts sorgeix amb l’objectiu principal d’integrar-se mútuament en les programacions pròpies, així com per a fer patent la vinculació inexorable entre les diverses arts. Les dues institucions, així mateix, pretenen posicionar la imatge cultural de la Comunitat Valenciana en un lloc de prestigi i reivindicar la importància de la cultura en el desenvolupament de les societats contemporànies.
Participen Teresa Millet, conservadora de l’IVAM i comissària de l’exposició, l’artista Rosa Torres, Juan Vicente Monzó i y Gustau Muñoz.
“Tots els artistes porten l’empremta del seu temps”, va escriure Matisse el 1908, “però els grans són aquells en els quals aquesta està més profundament marcada”. Aquesta cita ens serveix com a preàmbul per a aquest Cas d’estudi que posarà en relació algunes obres de Fernand Léger y de Jean Dubuffet, creadors als quals l’IVAM dedica sengles monogràfiques amb motiu del seu 30 aniversari, amb el fons d’Equipo Crónica de l’IVAM.
També s’inclouran obres de l’Equip Crònica de diferents col·leccions que utilitzen i adapten algunes dels senyals més recognoscibles de tots dos artistes francesos.
Activitat gratuïta. És necessari inscriure’s 15 minuts abans del començament de la visita en el mostrador situat en l’Hall d’entrada a l’IVAM. Places limitades (se seguirà l’ordre d’inscripció).
En el context de les actuals societats de la imatge i la cibercomunicació, l’abundància i influència dels dispositius visuals articula la complexitat de les ideologies culturals dominants. La configuració de les maneres de veure i d’entendre la realitat socioambiental organitza, classifica i regula invisiblement formes, cossos, poders i institucions -inclosa l’acadèmica-. En aquesta tessitura, la localització difusa de les pràctiques artístiques contemporànies ens ha possibilitat resituar estratègicament l’exercici crític de la visualitat. La descolonització de la mirada ha passat de ser una metàfora epistèmica (com generar un altre tipus de coneixement) a constituir-se en un procediment material, una manera activa de provocar canvis en la producció del sentit comú. Assumir aquest repte des d’un projecte d’investigació acadèmic suposa analitzar l’auge i la crisi del model civilizatoro hegemònic (neoliberal), la mecànica destructiva del qual ens situa en un moment de profunda i creixent desigualtat. La mercantilització de la vida humana i no humana ha arribat a nivells insospitats, situant en un escenari crític la sostenibilitat de la reproducció social i ecosistèmica. La descolonització implica el qüestionament i el desmuntatge de les relacions de poder i de les formes de coneixement eurocèntriques de la institució universitària, que fomenten la perpetuació de jerarquies de classe, ètniques, sexuals, geopolítiques i de gènere. El reconeixement de les relacions d’inter i ecodependència que caracteritzen la nostra relació amb el món només pot fer-se efectiu si som capaços de revertir les dinàmiques del colonialisme, el capitalisme i el patriarcat. Des d’aquest diagnòstic, aquest seminari pretén aportar pistes per a generar una mirada combativa enfront de l’emergència dels neofeixismes i el destropopulisme. Donada la nostra situació geocultural, ens sembla important generar un diàleg “transatlàntic” entorn de les possibilitats de desviar la producció de “sentit comú” i a les potencialitats del treball crític des dels espais de l’educació universitària. Amb la intenció de detonar la discussió col·lectiva, el seminari partirà d’una conferència i un taller amb Rian Lozano, els continguts del qual poden consultar-se més a baix. Durant el transcurs del mateix tractarem de respondre a dos blocs-bateria de preguntes concretes:
Com aprendre a desmuntar les estratègies mediàtiques de la colonialitat dels nous feixismes? N’hi ha prou amb desconfiar de les imatges suposadament transparents que documenten la realitat que aquests feixismes produeixen? Com desnaturalitzar el sentit comú que, emmascarat per la neutralitat de les imatges, disciplina invisiblement imaginaris, cossos, poders i institucions? Com desmuntar les seues retòriques d’estetització de la violència, que persegueixen una recepció passiva? Com analitzar el camp del visible on escapoleixen o disfressen, a través de les tecnologies visuals, els seus patrons d’identitat? Com revelar la seua producció de violència encoberta amb arguments històrics?
Com retornen la mirada el «refugiat», el «sense papers» o el «migrant desaparegut» des de la seua condició d’invisibilitat/ inintel·ligibilitat? Quina llibertat de maniobra posseeixen per a això? Com generar una política visual que situe la seua imatge més enllà de l’atribució de la condició de víctima i de la possibilitat d’autorrepresentació? Com podem des de l’activisme, les pràctiques artístiques o la teoria crítica, visibilitzar en l’imaginari col·lectiu relacions recíproques i col·laboratives basades en la vulnerabilitat i interdependència? Com recompondre el teixit de vida assumint allò que ens és comú, però també les asimetries implicades per la divisió entre ciutadania i migració? Quines resistències s’estan produint des dels diferents àmbits geocorpopolitics per a combatre la realitat viscuda de l’exclusió? Com reconstruir subjectivacions col·lectives fortes de resistència per a remeiar la situació en què ens trobem?.
Organitza:
Projecte I+D+i “Visualitats crítiques: ecologies culturals i investigacions del comú” (HAR2017-82698-P, Facultat de Belles arts, Universitat Complutense de Madrid), en col·laboració amb l’IVAM.
Coordina: Teresa Marín, Belén Romero i Jaime Vindel.
Lloc: IVAMlab.
Data: 28 de juny de 2019
Horari: d’11.00 a 14.00 hores i de 15.30 a 19.00 hores.
Entrada: gratuïta mitjançant inscripció prèvia (requereix confirmació).
Aforament: 40 places.
Inscripció: mitjançant l’enviament d’un email a visualidadescriticasucm@gmail.com indicant nom i cognoms del sol·licitant i explicant breument les seues motivacions per a participar (màxim 300 paraules).
Termini d’inscripció: fins al 7 de juny
Selecció de participants: s’enviarà un email de confirmació als participants el 15 de juny.
Idioma: castellà.
Dirigit a: estudiants, artistes, activistes, professors i investigadors amb interés especial pels continguts del programa, així com per la seua trajectòria o experiències en aquests; persones amb trajectòries o experiències migrants i/o racialitzades, i/o generitzades, que estan interessades a reflexionar sobre les seues vivències.
Programa:
11.00 hores: presentació del seminari-taller. Teresa Marín, Belén Romero i Jaime Vindel.
11.20 hores: conferència a càrrec de Rian Lozano.
12.00 hores: taula de discussió.
14.00 hores: descans.
15.30 hores: taller a càrrec de Rian Lozano.
18.30 hores: reflexions finals.
Activitat inclosa en el programa: Conferència/taller amb Rian Lozano
+ Informació sobre el taller i quadern de trreball amb textos en pdf, en aquest enllaç:
Activitat gratuïta. És necessari inscriure’s 15 minuts abans del començament de la visita en el mostrador situat en l’Hall d’entrada a l’IVAM. Places limitades (se seguirà l’ordre d’inscripció).
Conversa amb motiu de l’exposició Susana Solano. Acta entre l’artista Susana Solano, Marta Llorente, arquitecta i professora de la Universitat Politècnica de Catalunya i J. Ramon Escrivà, comissari de l’exposició.
Una de les línies estratègiques principals de l’IVAM consisteix a recuperar i fer valer la trajectòria de dones artistes el treball de les quals ha quedat al marge del discurs historiogràfic oficial. En aquest sentit, l’IVAM dedica una gran exposició a una de les figures imprescindibles per a entendre la renovació de la pràctica escultòrica al nostre país, l’artista Susana Solano (Barcelona, 1946), tenint en compte la gran quantitat d’anys transcorreguts des de l’última mostra antològica, duta a terme en el MACBA el 1999, i la falta de revisions exhaustives sobre la producció artística d’aquesta des de llavors. Així doncs, l’IVAM planteja en aquesta mostra retrospectiva nova, a través d’una selecció de més de cent obres (entre escultures, instal·lacions, dibuixos, vídeos i un grup nodrit de maquetes que donen fe dels projectes internacionals d’intervenció pública més destacats d’aquesta), una dissecció de la poderosa narrativa visual que l’artista ha desenvolupat des de l’any 2000 fins a l’actualitat.
Conferència: Imatge i figura, el cos i el sexual
Teresa de Lauretis va nàixer i es va educar a Itàlia. Poc després d’acabar el seu doctorat en Llengües i Literatures Modernes en la Universitat Bocconi de Milà, es va traslladar als Estats Units i va ocupar llocs acadèmics en les Universitats de Colorado, Califòrnia i Wisconsin, on va ensenyar llengua i literatura italiana, semiòtica, estudis feministes i estudis de cinema. En 1985 va ser nomenada Professora d’Història de la Consciència en la Universitat de Califòrnia, Santa Cruz. També va ser catedràtica convidada al Canadà, Holanda, Alemanya, Itàlia, Espanya, Xile i l’Argentina, així com als Estats Units. Entre molts altres premis, va rebre doctorats honoris causa de la Universitat de Lund (Suècia) i de la Universidad Nacional de Córdoba (Argentina). Des de la seua jubilació en 2008 com a Professora Emèrita d’Història de la Consciència, de Lauretis ha continuat impartint conferències i seminaris a nivell internacional. En el semestre d’estiu de 2017 va ser catedràtica convidada en la Freie Universität-Berlin.
De Lauretis és autora de deu llibres, incloent Alice Doesn’t, Technologies of Gender, The Practice of Love, Figures of Resistance, Freud’s Drive, i més de cent assajos escrits originalment en anglés i italià. Va editar o coedità tres volums d’assajos i dos numeros especials de publicacions, incloent el tema de les diferències «Queer Theory». Les antologies de les seues obres es publiquen en francés, espanyol, italià i finlandés, i els seus escrits han sigut traduïts a altres 14 idiomes . Del 5 al 7 de novembre de 2015 es va celebrar en el Swarthmore College un simposi sobre el seu treball. Actualment treballa en una teoria de la lectura i l’espectador basada en la figuralitat i en els conceptes psicoanalítics de transferència i traducció. En progrés: «The Sum of all her yesterdays», una lectura de The Antiphon de Djuna Barnes.
CÀTEDRA D’ESTUDIS ARTÍSTICS. SEGLES XX/XXI
Càtedra d’Estudis Artístics (IVAM-UV-UPV-UMH)
Directores: Giulia Colaizzi / Marina Pastor
Esta col·laboració entre la Universitat de València UV, la Universitat Politècnica de València UPV, la Universitat Miguel Hernández d’Elx i l’IVAM, pretén ser un focus d’investigació, estudi i difusió de l’art visual dels segles XX i XXI. El seu objectiu serà en aquesta segona edició animar la reflexió sobre la vida de les imatges tant en el món de l’art com en el de la vida social, inclosa la imaginària. Ho farà amb amplitud de mires i evitant restriccions acadèmiques, artístiques o tecnològiques, però, això sí, enriquint-se i aprofitant quants suports acadèmics, museístics i institucionals estiguen al seu abast. Per aquesta raó, la seua organització en l’IVAM resulta propícia en la mesura en què pot enriquir les seues activitats, amb la reflexió sobre les exposicions, instal·lacions o conferències, així com dels cicles de projeccions.
TEMA DE ESTUDIO
“Cos, imaginari social i cultura visual”
L’àmbit de la visualitat, en el sentit explícit del seu valor cultural, de la seua producció i interpretació, ofereix, des de l’experiència estètica i la producció artística, un espai que és propici per a l’estudi dels diferents significats i els diversos interessos que conformen la construcció identitària dels subjectes, sobretot pel que fa a la producció d’imatges del cos. Proposem investigar les característiques del camp de la imatge –en els seus continguts, els seus mètodes i les seues relacions- a través de la producció de l’imaginari social i les seues formes de difusió. Una teoria crítica sobre els media i les seues expressions es constitueix com un camp en què analitzar els discursos sobre el cos i en el qual realitzar una aportació crítica vinculada al seu desenvolupament en el mitjà social. Partint d’aquestes premisses, ens proposem revisar, en el Programa de la Càtedra d’Estudis artístics de l’IVAM, durant els pròxims dos anys, els creus i controvèrsies de la perspectiva de gènere oberta pel feminisme i els Gender Studies, en la seua confluència amb disciplines com els estudis visuals i la crítica cultural. Donat el cúmul de temes que obri aquesta problemàtica, posarem l’accent en la representació visual i audiovisual de la corporeïtat, treballant sobre els diferents conceptes de cos, les seues representacions i les seues relacions amb els imaginaris, amb l’entorn urbà i l’arquitectura, amb l’entorn natural i les noves ecologies, amb la configuració dels cossos des de les teories decoloniales i epistemologies del sud, i atendrem especialment la seua relació amb la biopolítica, l’economia dels afectes i les guerres quotidianes obertes per les tecnologies socials de gènere, proposant desentranyar discursos visuals crítics o de resistència.
Durant els anys setanta i els inicis dels huitanta hi va haver a Espanya un espai de creació i experimentació vital, política i cinematogràfica que va tindre el centre dels seus discursos en les sexualitats dissidents. A aquesta escena, el comissari Alberto Berzosa la denomina sexopolítica cinematogràfica. Es tracta d’un context reduït i heterogeni que es desenvolupa en diversos punts del país i que queda definit per la convergència de tres àmbits de marginalitat (social, política i cinematogràfica), sota els quals van cohabitar, entre altres, els directors de cinema Pedro Almodóvar, Esteve Rovira, Pierrot, Carles Comas, Rafael Gasent, Lluís Fernández, Antonio Maenza, el col·lectiu Els 5 QK’s i Barcelona Súper 8, així com alguns artistes i activistes, com ara Pérez Ocaña o Rampova.
Aquesta mostra dona compte dels processos creatius i de resistència política que van emergir des de la sexopolítica cinematogràfica, a partir d’una selecció d’elements de la cultura material produïts en aquest espai marginal.
“Tots els artistes porten l’empremta del seu temps”, va escriure Matisse el 1908, “però els grans són aquells en els quals aquesta està més profundament marcada”. Aquesta cita ens serveix com a preàmbul per a aquest Cas d’estudi que posarà en relació algunes obres de Fernand Léger y de Jean Dubuffet, creadors als quals l’IVAM dedica sengles monogràfiques amb motiu del seu 30 aniversari, amb el fons d’Equipo Crónica de l’IVAM.
També s’inclouran obres de l’Equip Crònica de diferents col·leccions que utilitzen i adapten algunes dels senyals més recognoscibles de tots dos artistes francesos.